page28
28
небезпечні процеси на легких дерново-підзолистих грунтах, а по продуктивності одержаної
хмелесировини наближаються до традиційної технології.
Дані щодо вмісту альфа-кислот в шишках хмелю свідчать про те, що в абсолютних
відсотках найвищий показник отримано на грунтозахисних варіантах з використанням гірчиці,
редьки олійної та пелюшко-вівсяної сумішки в якості сидеральних культур – 8,8-9,0% та на
неудобреному фоні-9,1%.
При традиційній технології вирощування хмелю якісний вміст альфа-кислот в шишках мав
найнижчий рівень і становив 8,7%.
Висновки
1.
Встановлено,
що
в
агроекосистемі
хмелеплантації
визначальними
параметрами
протидефляційної стійкості груну є ступінь покриття міжрядь хмеленасаджень сидеральними
культурами
в
еоловонебезпечний
період
та
зволоження
грунту,
яке
знижує
показники
руйнування вітростійких агрегатів до ерозійно небезпечних розмірів-менше 1мм, В середньому
за три роки досліджень імовірно-розрахункові втрати грунту на варіантах загальноприйнятої
технології за рахунок дефляції досягали 4,76-4,84 т/га , ґрунтозахисні агротехнології майже на
100% запобігали цим процесам .
2.
Досліджено,
що
внесення
суперабсорбенту
Теравет
більш
продуктивно
сприяло
накопиченню вологи у фазу інтенсивного росту як у 0–20 так і в 0–50см шарі грунту. Перевага у
порівнянні з варіантами без внесення суперабсорбенту складала на окремих варіантах до 46 % у
0–50см шарі грунту. Аналогічні результати маємо і в період формування шишки та технічної
стиглості.
3. Отримано результати урожайності зеленої маси сидеральних культур в міжряддях
хмеленасаджень в середньому за три роки досліджень, які засвідчують, що найвищі показники
зафіксовано в олійної редьки – 277 ц/га, найнижча урожайність у пелюшко-вівсяної сумішки –
206 ц/га; проте позитивним є той факт, що пелюшка дає можливість збагатити грунт азотом,
необхідним для формування врожаю хмелю; маса гірчиці була на рівні 244 ц/га.
4. Встановлено, що традиційна технологія вирощування хмелю у порівнянні з варіантами
грунтозахисної практично не мала переваги по продуктивності культури . Якщо урожай шишок
за традиційної технології вирощування складав 1,63–1,72 т/га, то ґрунтозахисна технологія
вирощування
реалізувала
себе
в
межах
1,53–1,67
т/га
шишок
хмелю.
Сидерація
міжрядь
хмеленасаджень пелюшко-вівсяною сумішкою дала змогу одержати ту ж саму продуктивність
шишок,
що і
внесення
перегною
в
межах 40
т/га
раз
на
два
роки.
Якщо
порівнювати
з
абсолютним
контролем
(варіант
без
добрив),
то
ми
спостерігаємо
значну
перевагу
по
урожайності як традиційної агротехнології так і ґрунтозахисної.
5. В середньому за три роки перевагу по накопиченню альфа-кислот спостерігаємо на
варіантах грунтозахиних агротехнологій, у порівнянні з традиційною прибавка склала 0,3
абсолютних відсотки.
Використані джерела
1.Бойко П.И., Коваленко Н.П.(2017). Как правильно выбрать и использовать сидераты.
Пропозиція, № 1. С. 104–106.
2.Стрельченко В.П. (1999). Особливості програмування агроекосистем Полісся. Вісник
аграрної науки. № 10. С. 21–24.
3.Стрельченко
В.П.
(2000).
Відтворення
гумусу
в
агроекосистемах
Полісся.
Вісник
аграрної науки. № 7. С. 9−13.
4.Тараріко О.Г., Ільєнко Т.В., Кучма Т.Л., Білоконь О.А.(2021). Ерозія грунтів як чинник
опустелювання
агроландшафтів
України.
Агроекологічний
журнал.
№3.
С.6-16.
DOI:https://doi.org/10.33730/2077-4893.3.2021.240316