page81
81
6.
Glencross B. D., Baily J., Berntssen M. H. G. [et al.] Risk assessment of the use of
alternative animal and plant raw material resources in aquaculture feeds. Reviews in Aquaculture. 2020.
Vol. 12 (2). P. 703–758.
7.
Tacon A. G. J., Metian M. Fish matters: importance of aquatic foods in human
nutrition and global food supply. Reviews in Fisheries Science. 2013. Vol. 21 (1). P. 22–38. DOI:
10.1080/10641262.2012.753405.
УДК 639.3
СУЧАСНІ ТРЕНДИ ТА ПРОГНОЗ РОЗВИТКУ ГОДІВЛІ РИБ У ВІТЧИЗНЯНІЙ
АКВАКУЛЬТУРІ
О.О. Лавринюк, к.с.-г.н., доцент
Я.В. Мельник, здобувач вищої освіти
Р.П. Стародуб, здобувач вищої освіти
М.В.Наливайко, здобувач вищої освіти
Поліський національний університет, м. Житомир
Аквакультура визначена як пріоритетна та динамічно зростаюча галузь тваринництва, що
має стратегічне значення для гарантування глобальної продовольчої безпеки [1]. В умовах
прогресуючого виснаження природних запасів гідробіонтів та сталого збільшення світового
попиту на водні біоресурси, аквакультура набуває статусу ключової альтернативи традиційному
промисловому рибальству, потенціал якого є лімітованим. На сьогоднішній день, понад 50%
загального
обсягу
рибної
продукції
на
світовому
ринку
походить
саме
з
аквакультурних
господарств
[3].
В
контексті
національної
політики,
Україна
здійснює
комплексну
реструктуризацію рибного господарства, центральною ланкою якої є стимулювання розвитку
вітчизняної аквакультури. Основними цільовими орієнтирами цієї реформи є вдосконалення
нормативно-правового
регулювання
та
системне
нарощування
обсягів
виробництва
високоякісної аквакультурної продукції.
За даними 2024 року, в Україні функціонувало 3163 суб'єкти господарювання у сфері
аквакультури [2,4]. Годівля є критичним чинником, що лімітує економічну ефективність та
біологічну продуктивність аквакультурних систем. Науково обґрунтоване формування раціонів
передбачає
прецизійне
визначення
метаболічних
потреб
гідробіонтів
у
макро-
та
мікронутрієнтах, з урахуванням видової специфіки, онтогенетичної стадії, термічного режиму та
комплексу біотичних/абіотичних параметрів водного середовища. В інтенсивних системах, де
природна кормова база відсутня, метаболізм риб тотально залежить від збалансованості та
біологічної цінності екзогенного живлення.
Оптимізація
забезпечення
поживними
речовинами
відкриває
значні
резерви
для
підвищення
конверсії
корму
(КК),
мінімізації
операційних
витрат,
зниження
екологічного
навантаження на водні об'єкти (за рахунок зменшення виділення неперетравлених поживних
речовин), а також для покращення показників виживаності молоді та репродуктивної якості
плідників. У структурі собівартості продукції інтенсивної аквакультури (зокрема для видів, що
потребують повноцінного штучного живлення:
Siluriformes, Acipenseriformes, Salmoniformes,
Perciformes та інтенсивної підгодівлі Cypriniformes), витрати на корми становлять домінуючу
частку.
На національному рівні спостерігається системний дефіцит у розвитку кормовиробництва:
недостатнє
інвестування
у
високотехнологічні
виробничі
потужності,
обмеженість