page10
10
через які і запроваджуються прийняті фінансові рішення. Тоді слушним видається твердження,
що
фінансовий
механізм
“являє
собою
систему
фінансових
важелів,
що
забезпечують
організацію,
планування
і
стимулювання
використання
фінансових
ресурсів”

3

.
Отже,
фінансове забезпечення та фінансове регулювання соціально-економічного розвитку втілюється
застосуванням відповідних інструментів, встановлюючи певні пропорції розподілу доходів і,
таким чином, формуючи цілісну ієрархічну систему реалізації економічних інтересів індивідів,
суб'єктів господарювання, управління тощо. Таким чином, фінансовий механізм правомірно
розглядається в широкому та вузькому значенні.
Спираючись
на
наведені
положення,
доцільним
видається
пропоноване
авторське
визначення в широкому та вузькому (власному) розумінні фінансового механізму, пов'язаного із
збереженням
біорізноманіття,
–
підкреслимо
–
саме
із
збереженням
біорізноманіття.
В
широкому розумінні фінансовий механізм, пов'язаний із збереженням біорізноманіття, є
сукупностю
форм,
методів,
інструментарію
забезпечення
та
регулювання
розподілу,
перерозподілу,
контролю
фінансових
ресурсів,
а
також
створення,
мобілізації
й
використання децентралізованих і централізованих грошових доходів, фондів, резервів на
цілі
збереження
біорізноманіття
та
охорону
природних
територій.
Інакше
кажучи,
фінансовий механізм, пов'язаний із збереженням біорізноманіття, є сукупністю форм,
методів, інструментарію, показників фінансового впливу на еколого-економічні інтереси
учасників/агентів суспільного виробництва, забезпечуючи надходження фінансових ресурсів,
необхідних
для
подолання
чинників
втрати
біорізноманіття.
А
у
вузькому,
власному
розумінні фінансовий механізм, пов'язаний із збереженням біорізноманіття, виявляється як
система-набір фінансових інструментів (важелів), що керують економічною поведінкою
суб’єктів
господарювання,
спонукаючи
та
спрямовуючи
їх
на
здійснення
екологоконструктивних
і
природозберігаючих
заходів
для
зменшення
або
усунення
навантаження на біорізноманіття.
З метою опрацювання та імплементації природо-позитивного підходу до фінансування
біорізноманіття,
який
сприяє
досягненню
національних
та
глобальних
цілей
у
сфері
біорізноманіття,
в
країнах-підписантах
Куньмінсько-Монреальської
глобальної
рамкової
програми
збереження
біорізноманіття
відбувається
активація
запровадження
методології
БІОФІНу. Так, станом на 2024 рік вже у 41 країні застосовують рекомендований алгоритм
формування національних Планів фінансування біорізноманіття (Biodiversity Financial Plan), які
надають змогу країнам визначити та розробити такі природоорієнтовані фінансові рішення,
запровадження котрих спричинятимуть довготривалі позитивні зміни у екологічних, соціальних
та економічних системах

1, c. 14

.
Згідно
з
методологічними
настановами
БІОФІНу
фінансове
рішення
у
широкому
розумінні
є
комплексним
підходом
до
розв'язання
конкретної
проблеми
або
завдання
за
допомогою застосування фінансових та економічних інструментів у конкретних умовах

4, с. 8

.
Воно
побудоване
на
поєднанні
елементів,
що
включають
один
або
кілька
фінансових
інструментів,
джерел
фінансування,
провідних
агентів
або
посередників,
бенефіціарів
або
основних зацікавлених сторін, і бажаний фінансовий результат. Зокрема, природоорієнтоване
фінансове рішення – це сукупність заходів, спрямованих на вирішення конкретної потреби або
проблеми у сфері збереження біорізноманіття, що призводить до фінансових, політичних та
інституційних результатів, спрямованих на подолання чинника втрати біорізноманіття

1, с. 7

.
При цьому наголошено, що “термін
«фінансовий інструмент»
використовується гнучко та
вживається
як
рівнозначний
та
взаємозамінний
з
фінансовими
важелями,
механізмами,
економічними стимулами, масштабними інструментами тощо”

4, с. 10; с. 58

.
За
визначенням
фахівців
БІОФІНу,
центральним
елементом
фінансового
рішення
є
сполучення фінансових інструментів або механізмів, котрі “використовуються для мобілізації,