page25
25
Враховуючи
слабку
диференціацію
буряків
по
відношенню
до
інфекційних
хвороб,
особливо,
до
такого
широко
спеціалізованого
збудника
F.
oxysporum,
оцінку
на
стійкість
проводили за шкалою витривалості рослинних популяцій до широко спеціалізованих збудників.
Аналіз оцінки стійкості гібридів показав незначну генетичну відмінність між ними. У той
же час, серед найбільш поширених гібридів відносну стійкість до фузаріозної гнилі показали
такі
гібриди:
Леопард
(48,7%),
Шанон
(49,4%)
та
Бакара
(52,4%).
Серед
нових
гібридів
перспективними є гібриди Койот, де середній ступінь розвитку становив 38,9%, Тібор – 39,1%,
Федеріка – 42,6%. До менш перспективних гібридів можна віднести такі гібриди, як Крокодил,
середній ступінь розвитку якого становив 54,7 %, Гранате – 55,2 % та Мерак із ступенем
розвитку 68,8 %.
Згідно з отриманими даними із кращих гібридів, відносну стійкість до F. oxysporium
протягом 2-х досліджуваних років показали гібриди Олеся, Тінкер, Балтика та ін. Розвиток
хвороби коливався в межах 27,8 – 32,3%.
Таким чином, оцінка стійкості гібридів цукрових буряків під час вегетації до гнилей
мікробіологічним методом показала, що серед гібридів під час вегетації відносну стійкість до
гнилей показали Леопард, Шанон та Бакара. Серед гібридів, представлених у демонстраційному
полі, відносно стійкими були Портланд, Олеся, Тінкер Балтика та ін.
Отже, серед гібридів відносну стійкість до гнилей під час вегетації показали Леопард,
Шанон та Бакара і поміж гібридів, представлених у демонстраційному полі відносно стійкими
були гібриди Портланд, Олеся, Тінкер Балтика та ін.
Використані джерела
1. Запольська Н. М. Хвороби кореневої системи цукрових буряків та шляхи зниження
втрат урожаю від них в зоні центрального Лісостепу України. Автореферат дис. к. с.-г. наук.:
06.01.11. К., 2000. 17 с.
2. Ярчук М. М., Роїк М. В. Буряки й цукор: нові завдання і пріорітети галузі. Цукрові
буряки. № 2. 2011. С. 9–11.
3.
Нурмухаммедов
А.
К.,
Невмержицька
О.
М.
Удосконалення
біологічного
методу.
Карантин і захист рослин. 2010. №10(172). С. 14–16.
УДК 633.791:631.874:631.95
ПОПЕРЕДЖЕННЯ ЗАГРОЗИ ДЕФЛЯЦІЙНИХ ПРОЦЕСІВ В АГРОЕКОСИСТЕМІ
ХМЕЛЕНАСАДЖЕНЬ НА ДЕРНОВО – ПІДЗОЛИСТИХ ГРУНТАХ
О.П. Стецюк, к. с.г. н.
І.П. Штанько, к. с.г. н.
Л.П. Кириченко
В.В.Любченко, к. т. н.
Т.М. Ратошнюк, к. е. н.
Інститут сільського господарства Полісся НААН, м Житомир
Результати
досліджень.
Інтенсивний
технологічний
процес
вирощування
хмелю
традиційно передбачає утримання міжрядь хмеленасаджень у стані, вільному від рослинності за
рахунок міжрядних культивацій. Це призводить до порушення природного процесу відтворення
родючості ґрунту, зниження стабільності функціонування та продуктивності агробіоценозу, а зі