page9
9
УДК 336.02; 336.645: 502.35; 502.45
ТЕОРЕТИЧНІ ОСНОВИ ФІНАНСОВОГО МЕХАНІЗМУ, ПОВ’ЯЗАНОГО ЗІ
ЗБЕРЕЖЕННЯМ БІОРІЗНОМАНІТТЯ
О.І. Бондар, д. б. н, професор, академік НААНУ;
О.О.Веклич, д. е. н., професор
Державна наукова установа «Інститут екологічного відновлення та розвитку України»,
м. Київ
Насамперед варто нагадати, що в 2022 році представниками 196 країн світу, включаючи
Україну,
було
підписано
Куньмінсько-Монреальську
Глобальну
Рамкову
програму
в
сфері
біорізноманіття, яка зобов'язує світ зупинити та подолати втрату біорізноманіття на 30% до 2030
року. Очевидно, що для подолання втрат біорізноманіття та відновлення екосистем потрібні
значні
державні
й
приватні
інвестиції
на
національному
та
міжнародному
рівнях.
А
це
об’єктивно
вимагатиме
максимально
ефективне
використання
всіх
відповідних
програм
з
охорони
і
відновлення
природного
середовища
та
безумовну
активізацію
дієвості
чинних
механізмів/інструментів
їх
фінансування
або
імплементації
нових
в
систему
екологічного
регулювання,
включаючи
фінансування
природоохоронних
заходів.
Тож
з
метою
більш
ефективного управління природокористуванням за рекомендацією фахівців БІОФІН (BIOFIN) –
спеціальної
Глобальної
Програми
ПРООН
«Ініціатива
фінансування
біорізноманіття»
–
необхідно
нарощувати
заходи
щодо
чинників
втрати
біорізноманіття
і
пов'язувати
їх
з
економічними стимулами і фінансовими рішеннями. Ідеться, на наш погляд, про необхідність
розгортання
екологічно
ефективних
національних
моделей
фінансування
збереження
біорізноманіття,
які
по
суті
адекватні
практикам
“залучення
та
управління
капіталом
і
використання
фінансових
та
економічних
стимулів
для
підтримки
сталого
управління
біорізноманіттям“

1, с. 5

, що повністю відповідає низці Цілей сталого розвитку та глобальним
цілям, поставленим Європейською Зеленою Угодою та Рамковою конвенцією ООН з охорони
біорізноманіття.
Зрозуміло, що основоположним для формування національних моделей фінансування
збереження
біорізноманіття
та
для
України
зокрема,
є
чинний
фінансовий
механізм
з
притаманними
йому
складовими.
Тож
доцільно
визначитись
з
поняттям
і
змістовним
наповненням
фінансового
механізму
для
уникнення
можливих
різночитань
і
розуміння
викладених
надалі
положень
щодо
фінансових
механізмів,
пов'язаних
зі
збереженням
біорізноманіття.
У вітчизняній законодавчій базі прописано усталене визначення фінансового механізму
як поняття. Це – “сукупність форм і методів створення та використання фінансових ресурсів з
метою забезпечення різноманітних потреб державних структур, суб'єктів господарювання і
населення”

2

. Своєю чергою, фінансові методи є способами впливу фінансових відносин на
господарський процес, на економіку та соціальну сферу, котрі реалізуються через фінансові
інструменти/важелі як прийоми дії фінансових методів, призначених для генерування, розподілу
та управління коштами.
Як вказано в законодавчому документі, “за допомогою фінансового механізму згідно з
основними положеннями фінансової політики здійснюється розподіл і перерозподіл валового
внутрішнього
продукту”

2

.
Враховуючи,
що
фінансовий
механізм
надає
уявлення
за
допомогою чого можна здійснити фінансовий вплив на соціально-економічний розвиток і як це
зробити,
у
складі
фінансового
механізму
виділяють
фінансові
інструменти/важелі/підойми,